biblijskifilmovi.com
Ova priča počinje marta 1852. godine,
u Bolonji, gde je živela porodica Mortara.
Edgardo, šesto dete, imao je 6 meseci.
Bolonja je pripadala Papskim Državama, i Pije IX je bio papa-kralj.
Podižem oči svoje prema planinama.
Odakle će meni pomoć doći?
Pomoć moja dolazi od Gospoda, Tvorca nebesa i zemlje.
Bog neće dozvoliti da ti noga poklekne;
tvoj Čuvar ne spava.
Zaista, čuvar Izraela nikada ne drema niti spava.
Gospod je tvoj čuvar;
Gospod ti je sena s desne strane.
OTET (Otmica Edgarda Mortare)
6 godina kasnije
Šest, sedam,
osam, devet, deset.
Budi miran.
Pu za Edgarda, Đulia i Erkola.
Pu spas za sve nas!
Deco, u krevet!
Hajde.
Čuj, Izraele: Gospod je Bog naš, Gospod je jedan jedini.
Voli Gospoda Boga svoga svim srcem svojim,
svom dušom svojom, i svom snagom svojom.
Hajde u krevet.
Laku noć.
Da li je ovo dom gospodina Mortare?
Da, da.
- Ko je to? - Neka gospoda.
Neka se vrate kasnije, muž mi nije tu.
Pustite me gore.
Dobro veče, ja sam maršal Lucidi.
Dobro veče.
- Jeste li sami kod kuće? - Da, moj muž nije tu.
Moramo da razjasnimo neke stvari u vezi sa Vašom porodicom.
Gde ćeš?
U moj dom.
Moje ime je Marijana Padovani Mortara.
Salomone Mortara je moj muž, ali ga svi zovu Momolo.
- Šta se dešava? - Vidi šta ovaj gospodin želi.
Nešto nije u redu, maršale?
Naređenje mojih nadređenih je da prikupimo
imena cele Vaše porodice, da ih identifikujemo.
Zašto?
Rikardo, prvorođeni.
Imelda, u kolevci,
a ovo su bliznakinje, Ernesta i Erminija.
Ostali su:
Augusto, Arnoldo,
Edgardo, Erkole i Đulio.
- U krevetu su. - Spavaju.
Žao mi je, ali morate ih probuditi.
Idi pozovi Angela, Sanguinetija i ujka Bonajuta.
Sve prijatelje koje možeš naći.
- Šta se dešava, tata? - Je li baka umrla?
- Ne, ne. - Inspekcija je.
- Ako vam neko postavi pitanja... - Ko?
- Ne govorite, ali budite ljubazni. - Prepustite pričanje nama.
Ko je ovaj gospodin?
Jesi li ti Augusto?
Odgovori.
Ne, ja sam Arnoldo.
Ja sam Augusto.
- Đulio? - Ja sam Đulio.
Ja sam Erkole.
Erkole. A ti si Edgardo?
Da.
- Je l 'tako? - Ja sam.
Gospodine Mortara, žao mi je što Vam moram reći...
Da ste žrtva izdaje,
Vaš sin Edgardo je kršten,
i imam naređenje da ga pokupim.
- Kako to mislite?! - Moram da ga odvedem.
Ko je ovo naredio?
Tribunal Svete Kancelarije.
Moraće prvo da me ubiju.
- Mora da je neka greška. - Ne, ne, nije.
- A ko ga je tobože krstio? - Ne znam.
- Gde biste da ga vodite? - Nije mi dato da Vam kažem.
Stanite, ne možete ući!
- Pustite nas unutra! - Izađite odavde!
Tata!
Plašim se!
Hoće da nam ga oduzmu!
Baci ga nama!
Hoće da ga odvedu!
Uhvatiću ga!
Nemoj!
Žao mi je.
Maršale, molim Vas, pogledajte ih.
I Vi imate porodicu, molim Vas za odlaganje.
Ova naredba dolazi od monsinjora Feletija, oca inkvizitora manastira San Domeniko.
Nisam vam ništa rekao.
"Molim vas, ne gubite
dečaka iz vida, ni na sekund.
Uverite se da ne bude
ni uhvaćen ni žrtvovan.
Znamo dobro sujeverja koja su Jevreji upijali.
Najveća budnost.
A onda, nakon što prođe
dvadeset i četiri sata,
možete ga uzeti, to jest,
sutra uveče bez odlaganja.
Otac Feleti".
Predajte ovo maršalu Lucidiju.
Crkva, ako je potrebno, zna da bude milosrdna majka.
Ne, sve je urađeno u punoj saglasnosti, po kanonskom pravu.
Podnesite ostavku.
I ne vraćajte se, jer više ne želim da Vas primim.
Molim se i za podmukle Jevreje.
Da Svemogući Bog...
Skine veo sa njihovih srca...
Da i oni priznaju Isusa Hrista, Gospoda našeg.
Ako uvedemo porez među nama, u naše zajednice,
možemo sakupiti nešto novca da rešimo ovo.
Apelacijom, odlaganjem.
Ovo je samo gubljenje vremena.
- Jer inkvizicija je uključena. Oni su gori ološi od faraona.
Dosta više sa tim kuknjavama.
Pitanje je, ko ga je učinio "gojimom"? [Gojim je nejevrejin]
Edgardo je rođen 1851.
27. avgusta 1851. godine.
Da li je devojka koja radi za vas sada katolkinja?
Da, ali ona je tek nedavno stigla.
- Pre je bila Ana. - Ko?
Ana Morisi.
Otpustili smo je zbog krađe.
Bila je lopov.
Momolo.
Ovo je naređenje od maršala.
Nemojmo očajavati, za sada je još uvek ovde.
Čuj, Izraele:
Gospod je Bog naš, Gospod je jedan jedini.
Voli Gospoda Boga svoga
svim srcem svojim, svom dušom svojom,
i svom snagom svojom.
Ove reči koje ti danas zapovedam,
biće na tvom srcu.
Morate li zaista? Možete li ostati napolju?
Pravite se da nismo ovde.
24. jun, 1858.
Neka vas blagoslovi svemogući Bog.
U ime Oca, i Sina, i Svetoga Duha.
Idite dakle.
Misa je završena.
Ja sam otac Edgarda Mortare.
Dao sam Vam dvadeset-četvoročasovno odlaganje, budite zadovoljni time.
Siguran sam da se nešto više može učiniti.
Ne, krštenje se ne može poništiti.
Vaš sin je hrišćanin za svu večnost.
Ne!
Kada?
- Večeras. - Moje pitanje je bilo nešto drugo.
Kada se dogodilo to krštenje?
Ko ga je krstio iza naših leđa?
Ne mogu Vam reći, jer je poverljivo,
ali uveravam Vas da se zaista dogodilo.
Verujem da je sve ovo nesporazum.
Dajte nam malo vremena i rešićemo ovaj nesporazum.
To je nemoguće.
Odvodite ga?
Da.
Zapravo...
Bilo bi preporučljivo da,
ubedite ženu da se ne protivi,
da ne uplašite i ostalu decu.
Moći ćete da ga viđate koliko god želite.
Gde ćete ga odvesti?
Verujem da će ostati ovde u gradu.
U stvari, bilo bi dobro da mu ponesete presvlake.
Ali na koliko dugo?
Neko mora da me sasluša... - Dosta sad!
Nema smisla raspravljati o tome.
- I? - Gde su deca?
Spavaju. I?
Moraš nešto da uradiš!
Ne mogu mi ga oduzeti!
Ne mogu!
Moraš ići sa Angelom svojoj kući.
Imeldu treba dojiti.
Ja ću se pobrinuti za Edgarda.
A osim toga, ovo nije kraj, ne brini.
Idem da razgovaram sa kardinalom.
Lucia, idemo.
Odvode mi ga.
Žele da ga odvedu.
Šta se dešava?
Hoće da mi ga oduzmu.
Pusti me da izađem.
Pusti me!
Odvode ga! Želim da izađem!
Stavi ovo u džep.
Nemoj ga izgubiti.
I seti se da moliš "Šema" svake večeri. ["Šema" je jedna od molitvi]
Hoće li mi odseći glavu, tata?
- Neće.
Neće te povrediti.
Budite jaki, gospodine Mortara. Bog je na nebu za sve.
Da.
Idemo.
Ne brini, idemo sa tobom.
Tvoj otac i ja idemo za tobom u drugoj kočiji.
- Tata, nemoj me napustiti. - Ne brini, idemo sa tobom.
Tata, ne napuštaj me!
Oni ga vode!
Pustite ga!
Hoćeš li slatkiš?
- Koga tražite? - Ja sam Momolo Mortara.
Doneo sam presvlaku za sina.
- Otac Feleti? - Ne može da Vas primi.
Naložio mi je da Vam kažem da Vaš sin više nije u Bolonji, otišao je.
Otišao?
Gde?
Ne znam, ali Vašem sinu ništa ne treba.
Mir i dobra volja.
Gde mi to idemo?
Idemo u Rim. Papa te čeka.
Jedva čeka da te upozna.
Ko je papa?
On je veoma važan čovek,
kralj hrišćana.
On je tvoj kralj.
Kada ću da idem kući svojoj mami?
Ona će doći da te poseti,
ali moraš to zaslužiti.
KATEDRALA SENIGALIA
Ovo je papina crkva, ovde je on kršten.
A ovo je krstionica.
Ovo je krštenje Isusovo.
On je bio Jevrejin, kao i ti, i kršten je, kao i ti.
Ovo je raspeti Isus, sin Božiji.
- Je li on onaj koga sam video sa čamca? - Da, to je On.
- Da li on spava? - Ne, on je mrtav.
Ubili su ga Jevreji.
Imam poklon za tebe.
Nikada ga ne skidaj, štitiće te.
Kad si tužan, poljubi ga, i tuga će proći.
Dođi ovamo.
Uzmi bebu, požuri.
- Stani! - Ne!
Stani.
- Ne boj se. - Nismo ovde da te povredimo.
Samo želimo da znamo istinu.
Jesi li ti krstila mog sina?
- Reci mu istinu.
- Šta se dešava?! - Ništa.
- Šta oni hoće?! - Ništa, idi u kuću.
Ne razumem je, šta kaže?
- Bio je Jevrejin, hteo je da ide u Limbo! - Šta je Limbo?
Šta je Limbo?
Da li si ga krstila, da ili ne? Stani.
Ana.
Jesi li ti krstila mog sina?
Rim, 28. jun, 1858.
DOM KATIHUMENA
Dobrodošli, sa nestrpljenjem smo te čekali.
Ovo je tvoj novi dom, Edgardo.
Prati me.
Laku noć i neka je Gospod sa tobom.
Vidimo se sutra, laku noć.
Ako ti nešto treba, pozovi me.
Ja spavam tamo.
Čuj, Izraele:
Gospod je Bog naš, Gospod je jedan jedini.
Voli Gospoda Boga svoga svim srcem svojim,
svom dušom svojom,
i svom snagom svojom.
I ove reči koje ti zapovedam...
- Jesi li ti Jevrejin? - Da.
- Nije istina, nosiš "raspeće". - To je amajlija.
Žena koja me je dovela mi je to dala.
Odakle si?
Iz Bolonje.
Moje ime je Elia, ja sam iz geta u Rimu.
Hajde da spavamo, bude nas u 6h.
- Koliko dugo moramo da ostanemo ovde? - To zavisi od tebe.
Nedelja, mesec, možda čak i godina.
Ali ako se ponašaš lepo, ako učiš i radiš ono što ti kažu,
ranije te šalju kući.
Moraš da budeš lukav.
Laku noć.
Ko je on?
Njegovo ime je Simone.
- Šta je s njim? - Srce.
Njegova mama često dolazi da ga vidi, dozvoljeno joj je jer se preobratila.
Mortara, pođi sa mnom.
Hajde.
Momci, u red.
Misa je svakog jutra, u isto vreme.
U početku nećete ništa razumeti, ali ćete naučiti.
Latinski nije težak, veoma je sličan italijanskom.
Ja se znam moliti na hebrejskom.
Hebrejski bi mogao biti koristan u budućnosti,
možda za tvoje studije.
Ovde su molitve na latinskom.
Jagnje Božije, koje uzimaš na sebe grehe sveta.
Smiluj nam se.
Jagnje Božije, koje uzimaš na sebe grehe sveta.
Daruj nam mir.
- Mogu li da sednem pored Elije? - Naravno.
Gospode, nisam dostojan da uđeš pod moj krov,
nego samo reci reč i ozdraviće duša moja.
Moraš da naučiš celu stvar napamet.
Ostani ovde.
Telo našeg Gospoda Isusa Hrista.
Amin.
Šta radiš?
To je meditacija Hristu.
Dragi prijatelji, ovo je dokument
koji smo svi sastavili i potpisali.
Pročitaću vam.
"Iz upravnog odbora Izraelaca iz Romanje.
Ovaj apel je upućen na Izraelske savete Francuske i Engleske.
Ozbiljnost događaja u vezi sa porodicom Mortara je svima jasna.
Takve zloupotrebe više nije moguće prihvatiti."
"Sigurni smo da, da bismo sprečili da se takvi događaji dešavaju u
budućnosti, vi, kao članovi izraelskih saveta Francuske i Engleske,
imate za svetu dužnost - žalbu
svojim vladama."
- Neće to ništa pomoći, sve je džaba. - Jesi li rekla nešto?
To su samo reči.
Trebao bi ti Atila.
Nemamo nikakvo drugo oružje.
Za sad.
Stavili smo šešir ovde jer na krevetu donosi lošu sreću.
- Da ti pomognem da se obučeš? - Ne, sam ću.
Dobro.
Edgardo.
Hoćeš li mi dati malo vode?
Da li se uvek molite za mene?
Da, molimo se svaki dan...
Hoću li ja umreti?
PAPA OTMIČAR
Dođi.
Pre deset godina su me videli kao oslobodioca,
rodoljubi su prizivali moje ime,
podigli su mi bistu na barikadama, "Svemogući Bože, blagoslovi Italiju!"
OTMICA
Sada sam im postao kriminalac, ubica.
Rodoljubi su spremni da me zakolju,
da me pošalju na giljotinu, da me obese.
Vaša Svetosti, bankar, Rotšild, već je dva puta pisao,
uvek sa velikom diplomatijom.
Naš dug prema njemu iznosi više od milion funti.
Ako bi se Rotšild jednog jutra probudio
tražeći otplatu duga, mi bismo bankrotirali.
Katolici širom sveta bi se pobunili.
- Da, naravno.
Ali afera Mortara nas stavlja u loše svetlo, čak i kod katolika.
Liberalna štampa je na nama, o tome su pisali svuda, u Francuskoj, u Belgiji, u Rusiji.
Čak i London Tajms o tome priča.
Masoni stoje iza toga.
I Judejci isto, po celom svetu.
Čak smo i do ovoga došli, da.
U Bostonu je glumac izašao na scenu
i prikazao kako provaljuje u papsku rezidenciju sa nekim vernicima,
ulazeći u spavaću sobu Vaše Svetosti,
uzima Vas i...
obrezuje Vas.
Bogohuljenje kakvo samo Jevrejin može da zamisli.
Svi rabini Francuske, Nemačke, Amerike i Rusije zajedno
neće me naterati da se pomerim ni centimetar.
Neka kažu da sam reakcionar,
ali nije istina, čvrsto stojim,
to je svet koji se kreće ka provaliji,
napredak ga vodi u potpunu propast.
Nekoliko puta su me kontaktirali
od Gramonta, ambasadora.
Izgleda da je i Napoleon takođe nezadovoljan.
Nezadovoljan?
Od kada to ljudi treba da budu zadovoljni odlukama pape?!
Od kada?!
Za kraljeve, prinčeve i careve,
papa ima samo jedan odgovor:
Nije moguće.
Ne možemo se odreći dečaka,
u skladu sa principima naše vere.
U redu.
Sve se može izgubiti,
ali ne i duša koju je Hristos stekao svojom krvlju.
Ja sam papa!
Ja, samo Bogu dajem odgovore.
Pa, momci.
Počnimo.
Svi zajedno i sa entuzijazmom.
- Znate li napamet? - Da!
Gledaj ostale i prati.
Uz dozvolu prisutnih.
Za život.
Blagosloven da si Ti, Gospode Bože naš, Stvoritelju ploda vinove loze.
- Amin. - Amin.
Srce Isusovo, Sine večnog Oca.
Pomiluj nas.
Blagosloven da si Ti, Gospode Bože naš, Koji nas je Svojim zapovestima posvetio,
i sa namerom nas obdario svojim svetim Šabatom. [Šabat je subota]
Srce Isusovo,
nastalo Duhom Svetim u utrobi Device Marije.
Pomiluj nas.
Srce Isusovo, probodeno kopljem.
Pomiluj nas.
Srce Isusovo, naš živote, i vaskrsenje naše.
Pomiluj nas.
Srce Isusovo, naš miru i pomirenje naše.
Pomiluj nas.
Blagosloven da si Ti, Gospode Bože naš, Posvećivaču Šabata.
- Amin. - Amin.
Anđele, koji me izbavi od svakoga zla,
blagoslovi ovu decu,
i neka se na njima imenuje ime moje
i ime mojih otaca, Avrama i Isaka.
I neka se umnože u mnoštvo usred zemlje.
- Amin. - Amin.
Blagosloven da si Ti, Gospode Bože naš, Kralju univerzuma,
Koji daje hleb iz zemlje.
Moramo ga odmah krstiti.
Uđi u hram Božiji
da imaš učešća u večnom životu sa Hristom.
Odlazi od njega, duše nečisti,
i daj mesto Duhu Svetom, Zastupniku.
Odbaci jevrejsko neverstvo,
odbaci jevrejska sujeverna verovanja.
Primi znak krsta,
na svojoj obrvi,
i na svom srcu.
Primi veru i svete zapovesti.
Zapečaćujem te.
U ime Oca, i Sina,
i Svetoga Duha.
Da dođeš do svog večnog odredišta,
i da imaš život bez kraja.
- Amin. - Amin.
Ustani, završi molitvu i reci amin.
- Amin.
Moj sine, Edgardo, dobrodošao.
Ovo je sada tvoja porodica.
Molim Vas, samo nešto sitno.
Umirem od gladi, preklinjem Vas.
Jedan novčić!
Ja sam Sabatino Skacokio, sekretar zajednice.
- Ja sam ti pisao. - Drago mi je.
Moja žena, Marijana.
Dođite.
Uđi, Salomone.
Ovo je jedna od pet sinagoga u kojima se mi Jevreji iz Rima molimo.
Dobar dan.
Dobar dan, Natane.
Hajde da sednemo ovamo.
Vest naših doušnika u katihumenskoj kući je da je dečak dobro.
Hvala.
Kakvo olakšanje.
Ne, nisi razumeo...
Dečak je dobro.
Da, razumeo sam,
radujem se tome.
Ali upravo je to problem.
Kažu da je srećan tamo...
Da čita molitve,
i da mu ni malo ne nedostajete.
Šta to znači?
Ako je srećan, mnogo nam je teže da ga vratimo.
A s obzirom na nered koji ste napravili, to je još teže.
Ali šta?
Šta?
Stvarno si zeznuo.
Uzeo si stvari u svoje ruke!
Priča je bila u svim novinama,
stigla je sve do Amerike.
- Do Amerike? - Da, do Amerike!
Trebao si odmah doći kod nas.
Mi znamo kako to treba, znamo urednike novina.
Čak i katoličke.
Pokušaćemo ipak nešto da uradimo, ali je sve sad teže.
Stvarno si izazvao haos.
Haos?
Šta je trebalo da radimo?
Sada, kada ga vidite,
recite mu da mu majka pati,
i da se zbog njega razbolela.
Ali to nije istina,
ona je očajna, ali nije bolesna.
Reci mu da ju je cela ova stvar smetnula s uma.
Priča se da je poludela.
Ali to nije istina.
Za Boga miloga, znam da nije istina!
Ali to je ono što mu moraš reći!
Dečak mora da se pobuni!
Mora da odbije da jede,
mora da vrišti i plače,
mora da kaže da mu je život nepodnošljiv bez njegove porodice!
Ako se skrasi, ako odbaci, i zaboravi svoju religiju, nikada ga nećete vratiti!
Nikad!
KUĆA KATIHUMENA
Gospodine Mortara, dođite.
Dobro jutro, Edgardo.
Dobro jutro, tata.
Jesi li dobro?
Da.
Ne pričaš sa mnom?
Kakvi su ti dani?
Idem u školu,
prvo misa svakog jutra,
zatim lekcije,
ručak,
rekreacija, vreme za učenje...
Ima sjajno pamćenje.
Stvarno nam nedostaješ, znaš?
Mama...
Mama je dobro.
Ona doji Imeldu.
Snalazimo se.
Rikardo mi sada pomaže u radnji.
Erkolu su ispali prednji zubi, izgleda veoma smešno.
Hoćeš li mi dati poljubac?
Stvarno ne možete da ga pošaljete kući?
Samo na nekoliko dana.
To zavisi samo od vas.
Edgardo će se vratiti kući kada vi odlučite da postanete hrišćani.
Zdravo, tata.
Kako je prošlo?
- Jesi li video Edgarda? - Da, video sam ga.
Dobro je, čak me je i poljubio.
Ali...
Šta?
Pružio je ruku rektoru, otišao je ne osvrćući se na mene.
Nisam mogao da viknem, šta li bi mu uradili?
Znam, ti misliš da sam trebao učiniti više.
Ali da si videla situaciju...
Više nije u stanju da bude spontan, privržen.
Boji se.
Ako se konvertujemo u njihovu veru, možemo ga vratiti.
- Ti si taj koji se plaši, a ne on. - Šta to govoriš?
Želim da ga vidim.
Arone, da li Bog ima telo kao mi?
Bog nema telo kao mi, On je čist duh.
Postoji li samo jedan Bog, Elia?
Da, postoji samo jedan.
Zapovest kaže: "Nemoj imati drugog Boga osim Mene."
- A gde je Bog, Džoel? - Na nebu, na zemlji i na svakom mestu.
Jer je On ogroman.
A Bog je neizmerno milostiv i oprašta nam očigledno,
ako se iskreno pokajemo.
- Koliko puta? - Sedamdeset puta sedam!
Bravo.
Edgardo, dođi u salon, tvoja majka je ovde.
Edgardo, Bog zna sve, čak i naše misli.
Kako si?
Dobro.
Kako su te obukli?
To je školska uniforma, svi je nose.
Tata nije ovde?
Ne.
Jedeš li dobro?
Da.
Nije ti hladno noću?
Ne, toplo je.
Oslabio si mi.
Gospođo, ugojio se.
A kako spavaš?
Dobro.
- Šta je ovo? - Dali su mi ga.
Ali zašto si ga stavio?
Ako ga nosiš, to znači da više nisi Jevrejin.
Vaš sin više nije Jevrejin, on je sada hrišćanin.
Moj sin je Jevrejin!
Vi ste oni koji ga ubijaju!
Trebalo bi da se stidite.
Stidite se.
Baš kao što sam se i bojao, pogrešili smo što smo vam verovali.
Pozdravite se, bez odlaganja.
Obećavam ti, doći ćeš kući.
Doći ćeš kući svojoj braći, i sestrama, veruj svojoj majci.
Molim "Šema" svake noći, čak i ujutru, kunem ti se.
Čuj, Izraele: Gospod je Bog naš, Gospod je jedan jedini.
Znam.
- Želim da idem kući svojoj braći i sestrama.
Želim da idem kući svojoj braći i sestrama.
Pusti!
Želim da idem kući svojoj braći i sestrama.
Znam!
Želim da idem kući svojoj braći i sestrama!
Želim da idem kući svojoj braći...
Mama!
Hoću da idem kod mame!
Stani.
Želim da idem kući!
Želim da idem...
Mama!
Smiri se, budi miran.
Umiri se!
Ništa se nije dogodilo!
Opet ćeš videti svoju majku!
Radimo to za tvoje dobro i dobro tvoje majke.
Smiri se, ništa se nije desilo!
Edgardo, smiri se.
Ona će se preobratiti i bićete zauvek zajedno.
Moraš biti miran, ništa se nije dogodilo.
Stani!
Pokušaj da budeš miran, mi ovo radimo za vaše dobro.
Moraš biti miran, ništa se nije dogodilo!
Ti si dobar dečko, zar ne?
Zar nije tako?
Sve će biti u redu. Ne brini.
Umoran si, umoran si.
Bravo.
Ovim svetim pomazanjem neka ti Gospod oprosti grehe koje si počinio, amin.
Po mestu, sluhu,
mirisu i ukusu, amin.
Pomolimo se za malog Simonea, koga je Bog pozvao k Sebi,
samo nekoliko dana posle njegovog krštenja.
Simone je bio veoma srećan.
- A mi smo se molili. - Baš kako nam je rektor rekao.
Moramo biti srećni zbog njega.
Znači, nismo se dovoljno molili.
Mnogo sam se molio, ali sam nekoliko puta zaspao.
I ponovo će se pridružiti svojim smrtničkim odeždama na Sudnji dan.
Da li je sve bilo besmisleno?
- Šta moramo da uradimo? - Oproštaj, krsni znak.
Nije to on!
Ostanite mirni, ništa se nije dogodilo.
Nastavimo.
Hajde da nastavimo.
Vaša Svetosti.
Mi, upravitelji i rabin ove skromne zajednice Jevreja u Rimu,
stojimo pred prestolom Vaše Ekselencije i Vaše Svetosti,
sa osećanjima iskrene predanosti i podređenosti.
Sa molbom da nas počastite dobročinstvom,
dozvoljavamo sebi da zamolimo Svevišnjeg da podari trajni mir i...
Spokoj Vrhovnom Pontifiku, srećno vladajućem.
"Iskreno pokoravanje i pokornost..."
Kakav sjajan dokaz pokornosti ste nam dali ove godine
kada ste napravili haos širom Evrope zbog afere Mortara.
U stvari, nismo...
Da, vi, rimski Jevreji.
I postoje sumnje da ste se pobunili
u pokušaju otmice mladog Mortare,
skrnavivši dom Božiji.
Vaša Svetosti, mi smo potpuno neumešani.
Da, da, istražićemo.
A ti, Skacokio, bio si lud, da ne kažem niko.
Upadao si u novine, širio laži, čak si se
usudio da odeš u redakcije "La Civilte Katolika".
Ali novine mogu da pišu šta hoće.
Znam, mislio si da je takav haos
savršena prilika da unaprediš svoj cilj.
Ne! Mi nismo odgovorni za te članke,
zapravo, ja sam nastojao da zaustavim njihovo
objavljivanje, čak sam i ukorio porodicu zbog toga.
Istina je, otišao sam u kancelarije "La Civilte Katolika",
ali sam to uradio da bih malo rasvetlio
okolnosti, s obzirom na moju ulogu sekretara zajednice.
Spusti glas.
I klekni.
Da li si zaboravio u čijem si prisustvu?
Molim za oproštaj, Vaša Svetosti.
Svesnost toga da smo mi nevini me je navelo da pređem granicu.
Pažljivo.
Mogao bih da te povredim, veoma gadno.
Mogao bih da te bacim nazad u tvoju rupu.
Da li se sećaš kada je kapija geta bila zatvorena
od sumraka do zore, ili si već zaboravio?
Žalost koju osećam prema tebi je toliko jaka da ti opraštam.
Moram ti oprostiti.
Zdravo, Sveta Kraljice, Majko milosrđa,
živote naš, slasti naša i nado naša, zdravo ti bilo.
Za vama plačemo, jadna Evina prognana deco.
Stanite.
Danas je bio divan dan i sa zadovoljstvom proslavljam sa vama
praznik Bezgrešnog začeća.
Može li mi neko reći šta je to dogma?
Dogma je istina vere, u koju verujete bez pitanja, bez rasprave,
jer ona dolazi direktno od Boga.
Bravo, Edgardo.
Skupo si me koštao, ali si mi obilato uzvratio.
Bog je učinio čudo,
zbunjujući ništarije koji su hteli da te otmu,
ali srećom si još sa nama.
Tri, četiri, pet,
šest, sedam, osam,
devet, deset.
Pu za Diega!
Gde je Edgardo?
Edgardo, gde si?
Gde je nestao?
Pu spas za sve nas!
BOLONJA, 1859. Grad ustaje protiv papine vlasti.
Živela Italija!
Živela oslobođena Bolonja!
Izbacite papu iz Bolonje!
Srušite ga!
Vaša Svetosti!
Polako.
Vaša Svetosti.
"Oni koji su raspaljivali pobunu u provincijama
naše papske države,
i promovisali
njeno nezakonito pripajanje,
kao i njihovi nalogodavci, saučesnici
i ko god je drugi podsticao
realizacije gore opisanog,
pretrpeli su veliku ekskomunikaciju
i druge crkvene cenzure i kazne
nametnute svetim kanonima.
I ako je potrebno,
udarićemo ih iznova ekskomunikacijom i anatemom".
- Velečasni, Kraljevska garda. - Znam.
Šta hoćete?
"Fratare Feleti Pjer Gaetano iz reda propovednika,
bivši inkvizitore Svete službe,
po nalogu Kraljevske Provincije Emilije,
proglašavam Vas uhapšenim jer ste naredili prisilno razdvajanje deteta,
Edgarda Mortare, od njegove izraelske porodice,
na osnovu navodnog krštenja.
Razdvajanje se dogodilo u Bolonji, u noći 24. juna 1858.
To je apsolutno pristrasan čin.
Smatram svoje hapšenje da dolazi od organa bez jurisdikcije,
kao redovni sveštenik,
neposredno postavljen od Vrhovne Svete inkvizicije iz Bolonje.
Moramo da izvršimo Vaše hapšenje,
i isporučiti Vas u Torone Zatvor, pa pođite za mnom.
Gladni i ženi za pravdom, jer će biti zadovoljeni.
Blaženi milostivi, jer će im se ukazati milost.
Blaženi čisti srcem, jer će Boga videti.
Blaženi siromašni duhom, jer je njihovo carstvo nebesko.
Blago onima koji tuguju, jer će se utešiti...
Ja sam sudija Karboni.
Bio si i sudija, sada su se zakoni promenili,
nova vlast ukinula Tribunal Svete Kancelarije...
Šta?
Pre toga, želeo bih da to razjasnim,
da odluke, presude Crkve,
ne podležu nijednoj drugoj vlasti
inferiornog položaja.
Ovde sam samo da Vas pitam
kako ste saznali
da je dete Mortara, iako Izraelac, bilo kršteno.
Ovo su upiti
koji se odnose na rad Svete kancelarije.
I moje usne su zapečaćene,
vezan kao zakletvom,
od najveće svetosti...
Ali ko je mogao da obavesti Rimsku crkvu?
Pokušavam da razumeš...
Da ne mogu dodati nijednu drugu reč tim izdiktiranim.
Pustite Momolo Mortaru unutra.
30. januar, 1860. Sud u Bolonji
Zatvoreno sudsko suđenje za Oca Pjera Gaetana Feletija,
nekadašnjeg Bolonjskog Inkvizitora Svete službe
Pa, gospodine Mortara,
koliko dugo je Ana Morisi bila služavka kod Vas?
Šest godina, ili tako nešto, sa nekoliko pauza.
Kada je Edgardo bio bolestan,
da li je Ana Morisi bila ta koja ga je čuvala?
Ne, nikada.
Edgardo je uvek bio u kolevci pored našeg kreveta, danju i noću.
Ana Morisi kaže da je izvršila krštenje Vašeg sina
kada je bio na samrti, sa šest meseci.
Ne znam ništa o ovome.
Nikoga nije bilo.
Ali znam da je kršten u Rimu, u prisustvu pape,
a znam da nije moguće krstiti dete dva puta.
Mogu li prekinuti?
Vrlo je verovatno da to nije bilo...
Pravo krštenje, već ceremonija.
Ceremonija dobrodošlice, potvrde, tačnije, da se potvrdi...
Ne, to je bilo krštenje, postoje datumi, dokumenti i navedeno mesto. Palatinska kapela.
Mortara, hajde da ne skrećemo s teme, odgovorite na moje pitanje.
U tom slučaju, da li je život Vašeg sina bio u opasnosti?
Život mog sina nikada nije bio u opasnosti.
O tome može da svedoči i dr Sgravoni.
Dr Sgravoni, koliko dugo je dete Mortara bilo bolesno?
Dva ili tri dana najviše.
Ali u iskazu Ane Morisi ona tvrdi da je
dete bilo bolesno dva meseca, i da se pogoršalo.
Nikada ga nisam video ozbiljno bolesnog.
Samo jednom sam ga pregledao, to je
bilo samo nešto manje, konkretno groznica.
- Da li je imao visoku temperaturu? - Ništa alarmantno.
Gospodine Lepori, da li se sećate da ste
savetovali Anu Morisi da izvrši krštenje Edgarda Mortare?
Ne, ne sećam se da sam ikome,
a još manje Ani Morisi, savetovao
da izvrši krštenje deteta Mortara.
Da li Vas je monsinjor Feleti ikada pozvao da
svedočite o sastanku koji se navodno dogodio
između vas i Ane Morisi u tim okolnostima?
Svakako, i da se to desilo, šta to svedoči?
S obzirom da se sastanak nikada nije dogodio...
Ana Morisi tvrdi da je razgovarala sa Vama o tome.
Nije istina, ona je lažov.
Moj muž upravlja kafićem Brera, na uglu Via Lame,
ulica u kojoj žive Mortarovi.
Dobro sam poznavala njihovu služavku, gospođicu Morisi.
Mislite na, gospođu Morisi.
Udata je i ima dete.
Ana je tada bila veoma druželjubiva
sa nemačkim oficirima stacioniranim u Bolonji.
Jednom je spavala sa jednim austrijskim vojnikom
u njenoj spavaćoj sobi, u domu Mortarovih.
Sutradan, kada je naletela na mene,
rekla mi je sve o tome.
Onda je drsko, na sav glas rekla:
"Oh, kakav susret!
Gospođo Rosina, kako smo sjajno uživali sinoć!"
- Gde je mama? - Otišla je u krevet.
Pospremite.
Ne dolaziš da jedeš?
Nisam gladna.
Kako je prošlo?
Veoma dobro.
Nema svedoka krštenja,
što znači da je Feleti počinio zloupotrebu položaja.
Rekao sam im za drugo krštenje u Vatikanu.
A onda, nisu mogli uzeti dete mlađe od sedam godina,
to je zapisano u kanonskom pravu.
Zaboravio sam da im to kažem.
On je još uvek u Rimu,
sasvim sam, pune ga lažima.
Da li će mi vratiti dete posle ovog kreveljenja?
Da, vratiće ga, videćeš.
Nakon Feletijeve presude, papa će pregovarati.
Moraju da nam ga vrate ili će izbiti neredi.
Da, neredi...
Zavaravaš se.
Hajde, dođi da jedeš sa nama.
Ne, ne mogu.
Idi ti, čekaju te.
Stavi kipu.
Ti pružaš ruku,
i dobrotom Svojom sitiš svako živo biće.
Nudim Ti da ja trpim kaznu
koja bi mogla biti naneta bilo kojoj drugoj osobi uključenoj u ovaj slučaj,
čak ni ne isključujući Jevrejina, Momola Mortare.
Gospođo Morisi.
Zašto tek posle sedam godina,
ste osetili potrebu da otkrijete monsinjoru Feletiju
da ste krstili Edgarda Mortaru?
Zašto ste čekali tako dugo?
Pa...
Ja sam dobra hrišćanka.
Uradila sam to da očistim svoju savest koja me je mučila.
Zato ste hteli da ga krstite?
Da bih ga učinila hrišćaninom, da bi njegova duša bila spasena nakon smrti.
Ko Vas je naučio reči obreda krštenja?
Gospodin Lepori, prodavac,
on me je naučio, pitala sam ga za savet.
Gospodin Lepori poriče da je predložio da ga krstite.
On može da lupa šta hoće, on me je naučio.
Gospođo, pokušajte da govorite razumno.
Jedne noći sam videla Mortarove...
Kako se mole pored Edgardove kolevka.
Držali su tu knjigu, koju su čitali kada je jedan od njih na...
Samrti.
Sutradan sam otišla u prodavnicu,
kod gospodina Leporija, i rekao mi je
da ga krstim, da bi otišao u raj.
Ako neko ko nije kršten umre, ide u Limbo.
- Ne gore valjda u paklu? - Ne, oni idu u Limbo.
Tamo nema plamena... Teško je objasniti.
Ali ako ga ne krstiš, ti si ta koja činiš smrtni greh.
Ali kako da ga krstim?
Lako je, uzmeš malo vode, prospeš nekoliko kapi,
samo nekoliko, na Edgardovu glavu i izgovoriš ove reči,
"Krstim te u ime Oca, i Sina...
u ime Sina, i Svetoga Duha."
Nastavi.
Nameštala sam krevete,
kada sam shvatila da je
Edgardo sam u spavaćoj sobi.
Uzela sam vodu iz bokala na stolu.
I samo...
U jednom trenu sam ga krstila.
Gospodine Mortara, izvinite, uvek ste bili dobri prema meni...
- Gospođo, meni se obraćate.
Nisam htela da Vam nanesem takvu tugu.
- Gospođo, meni se obraćate.
Ana, budite iskreni, odlučili ste da
otkrijete krštenje tek posle
sedam godina monsinjoru Feleti jer Vam je ponuđen novac.
Ne, nikad ništa nisam dobila.
Budite iskreni, tako je najbolje za Vas.
Da, istina je, dobila sam novac!
Trebao mi je miraz, i morala sam da nahranim sina!
Znam, mnogo sam lagala,
ali sam to dete ipak krstila!
Bilo mi ga je žao, mnogo mi je bilo drago to dete!
Ovako neće ići u Limbo, nego na Nebo, iako je bio Jevrejin.
I njegova duša je spasena.
U ovoj kući ste primili dve svete tajne, ispovest i pričešće.
U subotu ćete primiti treću tajnu,
potvrdu, koja će vas učiniti, čemu?
Hristovim vojnicima.
Ne samo hrišćanima, nego i vojnicima Hristovim.
I ovo će vas obavezati da Ga se nikada ne odreknete.
I da prinesete žrtvu u ime Njegovo...
A to je?
Naš život.
Čak i da prihvatite...
Mučeništvo.
Šta je Pije IX odgovorio demonstrantima
za vraćanje Mortarovog deteta?
"Nije moguće."
To je njegova poslednja reč.
Nije mogao da izgovori još jednu.
Naredba, došla je od Pape samo zato što je
sprovodio zakon koji se odnosi na njegovu dužnost?
Krivično goniti sudiju samo zato što je sproveo zakon koji se odnosi na njegovu funkciju?
Kada je ta kancelarija još postojala.
Nova vlast koja sledi staru može da ukida zakone koji im se ne sviđaju,
ali ne može da goni one koji su ih praktikovali i sprovodili.
Onda su pokušali da diskredituju Anu Morisi na sve moguće načine, pridajući joj
najgore poroke, da je lopov, prostitutka...
Nezahvalna, neodgovorna osoba.
Čak i priznajući to da je Ana Morisi posle
sedam godina otišla kod monsinjora Feletija
i otkrila mu svoju tajnu iz ličnog interesa.
U suštini ovo ne menja činjenicu
da je došlo do krštenja.
Kažu da moj klijent nije dovoljno istražio,
i nije razgovarao sa svedocima.
Kažu da je Ana Morisi jedini svedok
zbog čega njeno svedočenje nije bilo dovoljno.
Kada je reč o krštenju, dovoljan je čak i jedan svedok.
Poznato je da je jedini svedok,
zbog prirode samog čina,
isti onaj Krstitelj.
Završavam, Vaša Visosti.
- Čestitam, savetniče. - Hvala.
Sud ulazi.
15. februar, 1860.
Pomolimo se.
Trebao sam reći da Edgardo još nije napunio sedam godina kada je otet.
Prizvavši presveto ime Božije,
Sud izjavljuje da je u noći 24. juna 1858.
Iskorišćena upotreba javne sile
u oduzimanju od izraelskog para, Salomone Mortara i Marijane Padovani,
Edgarda, njihovog sina,
i da je oduzimanje proisteklo iz naredbe organa koji su
van kontrole okrivljenog i da za to ne mogu da odgovaraju.
Ilija, označavam te znakom krsta...
I potvrđujem te mirom spasenja.
U ime Oca, i Sina, i Svetoga Duha.
Mir s tobom.
Amin.
Dakle, više nema osnova za postupanje protiv
izvršioca oduzimanja, pomenutog oca Feletija,
iz reda propovednika, i bivšeg inkvizitor Svete službe.
Shodno tome, Sud nalaže da on bude pušten iz zatvora.
Šta to znači?
Da smo izgubili, pobedila je odbrambena strategija.
Ali ovo je bio važan korak,
stavili smo na suđenje inkvizicionog sudiju,
ime koje je izazivalo užas, samo da bismo ga čuli izgovorenog.
Ovo suđenje će ući u istoriju.
Ali moj sin?
Oslobodićemo ga kada oslobodimo Rim.
10 GODINA KASNIJE
Sveti oče!
Jeste li povređeni?
Pomozite mu da ustane.
Iz dubine duše, prizivam Te, Gospode.
Gospode, usliši moj vapaj.
Istupi.
Šta si to učinio?
Zamisli samo ako kažem
da je Edgardo Mortara hteo da ubije papu,
nakon što ga je papa toliko zavoleo.
Moraš se pokoriti.
Klekni.
Poljubi zemlju.
Nije dovoljno.
Napravi krst, tri puta jezikom, na podu.
Vidite kako je poslušao?
Zapamtite, sveštenici se zavetuju na poslušnost.
Edgardo.
Sada te blagosiljam.
Ali sledeći put budi oprezniji.
19. septembra, 1870.
Avangarda Italijana Vojska na periferiji Rima
Zato su nas Francuzi napustili.
Svi su nas napustili, Vaša Svetosti.
Ali ne možemo da kapituliramo pri prvom pucnju iz topa.
Moramo da uzvratimo i pokazati im da ih se ne plašimo!
U ratu je neizbežna cena koju treba platiti ljudskim životima.
Neizbežna je!
Završili smo.
Mi smo završili.
Ako zbog nade da ćemo se spasiti počnemo da popuštamo,
zahtevaće od nas sve više.
Danas će nam uzeti krstove, sutra ćemo predati naše odežde,
odreći ćemo se trostruke tijare i još se ni nećemo spasiti.
Hoće da nas sahrane.
Tako da možemo ići u grob sa svim simbolima
i dostojanstvom naše prošlosti velike.
Idemo.
- Gde, Vaša Svetosti? - Do Svetih stepenica.
I ja idem.
Ne, previše si inteligentan.
Ako gore dođe do najgoreg, pokušaj da sačuvaš blago.
Idemo.
Ostani ovde.
Molite se u tišini, molim vas.
DAKLE I SIN ČOVEČJI MORA BITI PODIGNUT
20. septembar, 1870.
- Presveta Bogorodica. - Moli za nas.
Presveta Bogorodice Deva...
Edgardo.
Šta hoćeš?
Vodim te kući.
Ne idem kući.
Šta to govoriš?
Moj dom je ovde.
Nikada neću priznati vašeg kralja, jer je uzurpator.
Pitam se kako možeš da nosiš uniformu tog ubice...
Istorija će zapisati vatrenim slovima zločine koje ste počinili,
a uzvisiće svetog oca,
kao što je Hrist bio uzvišen pred Pontijem Pilatom i Irodom.
Kako možeš biti na strani tih zločinaca koji su te oteli?
To nije bila otmica.
- To je bio moj slobodan izbor. - Slobodan izbor?
Sa šest godina?
Srećan sam što sam se zagrlio hrišćanstvo, koje je sada moja religija.
Pusti me sada religije!
Otet si od naših roditelja!
I ovako dok ih se odričeš, vređaš ih!
Nisam nikoga uvredio.
Nemam čega da se stidim.
Znam dobro da su mama i tata mnogo propatili.
Ali sada sam ja gospodar svog života.
Spasilo me je krštenje.
Sada odlazi, brate moj.
Odlazi.
Edgardo, odlazimo.
Bogorodice, evo me.
Đovani Marija, da li spavaš?
Papa je zaista mrtav.
7. februar, 1878.
Tri godine nakon njegove smrti, telo Pija IX
preseljeno je u Baziliku "San Lorenco".
U Tiber!
Kriminalac! U Tiber!
Bilo bi bolje da nas žandarmi prate.
Papa ne želi njihovu miliciju, ne prihvata njihove zakone.
Ne želimo zaštitu Kraljevine Italije.
Hajde da bacimo tu svinju u Tiber!
Šta radite? Stanite!
Stanite!
Ostavite ga na miru!
Ostavite ga...
Ostavite ga na miru! On je mrtav!
Dosta!
Edgardo!
Da.
Hajde da bacimo ovog papu u Tiber.
Ova svinja od pape! Hajde da ga bacimo!
Hajde da ga bacimo u Tiber!
U Tiber!
- Edgardo, šta radiš? - U Tiber!
Svinja!
Odvratna svinja!
Gde je ona?
Dođi.
- Želiš nešto da popiješ? - Ne, hvala.
- Sačekaj ovde. - U redu.
Moraju biti sami.
Dođi, dođi.
Mama.
Dugo sam čekao ovaj trenutak.
Dala si mi život.
I ja...
Krštenjem...
Vratiću ti ga.
Rođena sam kao Jevrejka...
I umreću kao Jevrejka.
Čuj, Izraele:
Gospod je Bog naš, Gospod je jedan jedini.
Šta si to hteo da uradiš?
Majka nam umire, a ti i dalje insistiraš!
Zar nije dovoljno to što si joj upropastio život?
Nisi bio ni na sahrani našeg oca!
Zar te nije sramota?!
Blagosloven da je pravedni sudija. - Blagosloven da je pravedni sudija.
Ove reči koje ti danas zapovedam,
biće na tvom srcu.
Don Pio Maria Edgardo Mortara nastavio je svoj život propovedanja i misionarske delatnosti do 1906. godine.
Iste godine, nastanio se u manastiru redovnih kanonika Bohaj, kod Liježa, u Belgiji,
gde je i umro 2. marta 1940. godine, imajući skoro 90 godina.
OTET (Otmica Edgarda Mortare)
biblijskifilmovi.com